Resync: Xenzai[NEF]
De skal sgu ikke prøve at presse mig til at udlevere ham.
Skattevæsnets angreb på Billy Graham styres af Rosenberg.
Han skal ud! Jeg vil skide på, hvad I siger til ham.
Han trådte frem i tv.
Jeg har allerede pudset Connally på Chandler-familien, -
hele banden, så vi kan gå deres skatteforhold efter i sømmene.
Alle de dumme svin.
Noget, vi virkelig kan bruge -
- mod Teddy eller Kennedyklanen...
Jeg lader Colson håndtere sagen...
En kontroversiel dag i politik...
En mand, der er arrestreret for at ville aflytte den Demokratiske Nationalkomités kontor i Washington.
Viser sig nu at være en ansat af Præsident Richard Nixons genvalgskampagne-komite.
Han er en af de fem, der blev anholdt i går -
WATERGATE KONTORBYGNING
- i Demokraternes Nationalkomité.
Og så er han også -
- rådgiver for præsident Nixons genvalgskomité.
Retssagen er indledt mod de fem indbrudstyve -
- der brød ind på Demokraternes Nationalkomités hovedkontor.
John Dean, tidligere rådgiver i Det Hvide Hus, sagde -
- at Nixon kendte til Watergate-tilsløringen.
Watergateretsmødet
Præsidenten sagde, at jeg skulle lave en liste over nærgående pressefolk -
- så vi kunne gøre livet surt for dem efter valget.
Dean læste en erklæring på 245 sider, der beskrev en præsident -
- som hadede krigsdemonstranter og politiske modstandere -
- og deltog i flere lovovertrædelser, deriblandt aflytning af avisfolk -
- en Charles Colson-plan om at bryde ind i Brookings Institution -
- og spionage mod senator Kennedy og andre demokrater.
Magtmisbrug er tyranniets kerne.
Og tænk over, hvilke uhyggelige konsekvenser det kan få for et frit samfund.
I dag accepterede præsidenten tre af sine topfolks opsigelser.
CHARLES COLSON RÅDGIVER FOR PRÆSIDENTEN
Ude er H.R. Haldeman, stabschefen.
Desuden stopper John Ehrlichman, -
- en vigtig rådgiver.
Højesteret har afsagt dom om båndene.
Her er Carl Stern.
Det er en enstemmig beslutning.
Højesteretsdommer Renquist deltog ikke i afstemningen, -
- som giver præsidenten ordre til at udlevere båndene.
Det er enstemmigt besluttet...
NBC News erfarer, at en anklage -
- fra Repræsentanternes Hus er så godt som sikker.
Dette er utvivlsomt de sidste timer for USAs 37. præsident.
Det er i sandhed en historisk dag.
Den eneste gang, en præsident har trukket sig tilbage -
- i vores 200 år lange historie.
Der har vi Det Hvide Hus, og om et ganske kort øjeblik -
- taler præsident Nixon til nationen -
- muligvis for sidste gang som USAs præsident.
8. August, 1974
15 sekunder, hr. Præsident.
Fem... fire... tre...
Godaften. Det er syvogtredivte gang, jeg taler til jer fra dette kontor -
- hvor så mange beslutninger er truffet og har formet vort lands historie.
Jeg husker præcis, hvor jeg var.
James Reston, Jr - Forfatter
Min far ringede og sagde:
Tænd fjernsynet med det samme! Richard Nixon er færdig!
Jeg sad med nogle venner og så fjernsyn.
John Birt - Programansvarlig for London Weekend Television
Ligesom alle andre havde jeg siddet klæbet til skærmen og fulgt sagen.
Nu skete det omsider.
Derfor fratræder jeg præsidentposten i morgen klokken tolv.
Men i stedet for at føle glæde -
blev jeg bare mere og mere vred, fordi der ikke var nogen indrømmelser, -
- ingen undskyldninger.
Jeg anede ikke, -
Bob Zelnick - Chef for ABC News
- at jeg kom til at være med til at lokke undskyldningen frem.
At træde tilbage, før min periode er færdig, er mig inderligt imod.
Jeg har aldrig været en, der giver op på halvvejen.
Og at jeg skulle arbejde for den mest umage helt af alle.
En mand blottet for politisk overbevisning.
En mand, der garanteret ikke engang havde stemt en eneste gang.
Men han havde én stor fordel i forhold til os andre.
Han havde forstand på tv-mediet.
Og her er Frost Over Australias vært:
Hr. David Frost!
Hej og godaften.
Mens alle i verden retter blikket mod Det Hvide Hus -
- har røvere her i Australien begået indbrud i et slagteri i Brisbane -
- og stjålet et ton svinepøIser.
Queensland politi leder efter mænd i en lang, tynd flugtbil.
Min første gæst...
I Nixonlejren vidste vi ikke andet om Frost -
Jack Brennan - Tidligere Stabschef for Nixon
- end at han var britisk talkshow-vært med ry for at være en skørtejæger.
Han havde haft et talkshow her i USA, som havde vundet nogle priser -
- men aldrig havde bidt sig fast og var blevet sløjfet at tv-stationerne.
Han prøvede lykken i Australien, -
- og det var vist der, han var, da præsidenten trådte tilbage.
I næste uge får jeg besøg af Evonne Goolagong.
På gensyn.
Fantastisk program.
Se lige her. Nixon forlader det Hvide Hus.
Det er en mørk dag for Richard Nixon, der før har...
Sender de direkte? - Ja.
Hvad er klokken i Washington?
Ni om morgenen. - Hvorfor venter han ikke?
Den er seks på Vestkysten. Halvdelen af hans publikum sover.
Lad os få pakket sammen.
...er vidner til den sørgeligste dag i Richard Nixons liv.
Hans sidste øjeblik som Amerikas Forenede Staters præsident.
Et øjeblik, der adskiller sig fra alt andet i dette lands historie.
Richard Nixon skifter -
- den magtfulde præsidentpost ud med et liv i eksil.
Tjek lige seertallene... for hele verden.
Jeg kan huske hans ansigt...
...da han stirrede ud ad vinduet.
Under ham jublede og hoverede et venstreorienteret Amerika.
Hippier, militærnægtere, klamphuggere...
De samme, der spyttede på mig, da jeg kom hjem fra Vietnam.
De var sluppet af med Richard Nixon... deres bussemand.
London Weekend Televisions Studier To Uger Senere
Hvad er det, der er så vigtigt, at det ikke kunne vente?
Jeg har fået en idé... en ret dristig en... til et interview.
Fish and chips, tak. - Og i et øjebliks...
Nu er skaden sket. Jeg har ringet til hans folk...
Bønner, ærter og lam, tak...
...og givet dem et tilbud.
Hvis vedkommende nu gik hen og sagde ja...
Han er en ret stor fisk, som svømmer i et ikke ufarligt farvand.
Så jeg får naturligvis brug for at have min nære ven -
- og den bedste producer, jeg kender, med på projektet.
Hvem er det? - Richard Nixon.
Richard Nixon?
Hold op med at se sådan ud.
Hvordan skal jeg se ud?
I går så jeg dit interview med Bee Gees.
Var de ikke knaldgode?
Hold nu op, John. Vi har før lavet politiske interviews.
Hvad skal det være for et interview?
Et fuldt, tilbundsgående tilbageblik på hans liv og tid som præsident.
Og?
Og hvad? - Hold nu op!
Det eneste, folk gider høre, er en tilståelse.
En fuld, uforbeholden tilståelse.
Det får vi også.
Af Richard Nixon? - Kom nu, John.
Tænk på seertallene.
Er du klar over, hvor mange der så hans afskedstale?
Fire hundrede millioner.
Men David fik ikke svar.
Lige efter blev Nixon hasteindlagt -
- med et akut anfald årebetændelse.
Gerald Ford, den nye præsident -
- som ville lægge Watergate bag sig -
- gav Nixon en fuld og ubetinget benådning.
Derfor har jeg, Gerald R. Ford, Amerikas Forenede Staters præsident -
- truffet den beslutning at give Richard
Nixon en fuld, fri og uforbeholden benådning -
- for alle forseelser mod USA.
Manden, der havde begået den største politiske forbrydelse, slap fri.
Han listede ligesom ud ad bagdøren.
En meningsmåling viser, at langt de fleste er imod benådningen...
FORDS DOBBELTSTANDARD
I et telegram stod: Roosevelt og Truman
lagde deres reformaftaler på bordet. Ford holder sine aftaler under bordet.
Der var ingen aftale.
Sandheden kommer aldrig frem.
Folk havde brug for at høre sandheden -
- og den ser aldrig dagens lys.
San Clemente i Californien Tre Måneder Senere
Hvad gør vi med studenterdemonstrationerne?
Skal vi bruge nogle citater fra Lad din stemme blive hørt-talen?
Lad os bruge hele Lincoln Memorial-notatet.
Det hele.
Hr. Præsident, Swifty Lazar er her.
Nej, bliv hængende og nyd det her.
Det er min litterære agent fra Hollywood. Han er sygeligt renlig.
Hr. Præsident, dejligt at se Dem. - I lige måde.
Det er folkene, der hjæIper mig med min bog.
Diane Sawyer, Frank Gannon... Irving Lazar.
Goddag. - Frøken Sawyer.
Hr. Gannon.
Vi ses efter frokostpausen.
Hvordan har De det?
Bedre, tak. Men jeg er ikke rask nok til at spille golf.
Gud være lovet. Jeg hader det spil.
Seks uger efter, at jeg forlod embedet som USAs præsident -
- skulle jeg putte i hospitalsstuen.
Træk Dem aldrig tilbage, hr. Lazar.
Verdens sørgeligste skæbner er dem, der har trukket sig tilbage.
De har intet formåI med livet. Det, der giver livet en mening, er et formåI!
Et måI. Et slag. En kamp! Også selv om man ikke vinder.
Da lægen sagde, at jeg ikke var rask nok til at vidne i Watergate-sagen -
- troede alle, jeg var lettet.
De tog fejl. Jeg har aldrig haft det så forfærdeligt.
Hvis De vil have udfordring, har jeg en, De vil elske.
Hvordan man bruger to millioner... Eller rettere, to komma tre.
Det fik jeg for Deres memoirer.
Tak.
Det var lidt mindre, end jeg ønskede, -
- men meget mere, end de ønskede.
Bogen er vigtig for mig.
Det er nok min eneste chance for at slå nogle ting fast -
- og vise, at Nixonårene ikke var helt slemme.
Hvis De vil slå nogle ting fast, burde De tale med ham.
Hvem?
David Frost. Engelsk talkshow-fyr.
Hvorfor skulle jeg tale med David Frost?
For noget tid siden spurgte han, om han måtte interviewe Dem.
Vi svarede ikke.
Vi mente ikke, det var passende.
Jeg troede, vi lavede et med CBS.
Jamen det ville blive meget lettere med Frost end med Mike Wallace.
Ja. Men det ville blive meget mindre, du ved... troværdigt.
Sandt nok. Men vi ville nok få flere penge.
Ville vi det? - Hør her.
CBS har tilbudt os 350.
Men hvis jeg fik Frost til at betale mere og fik bedre betingelser -
- ville det være synd at sige nej.
Gad vide, hvor han er lige nu.
Vi bandt ham fast til banelegemet, men han slap væk.
Sydney i Australien
Vi begravede ham levende, og han brød ud.
I dag sænker vi udbryderkongen Derek Harrison ned i vandet -
- for at se, om han på mirakuløs vis kan snyde døden nok en gang.
Godaften og velkommen til Great Escapes.
Jeg hedder David Frost.
Fint nok. - Og tak.
Man skal altid finde sin modstanders bristepunkt.
Swifty Lazar Beverly Hills i Californien
Derfor er det smart at ringe til dem sent om natten eller i weekenden.
Hvis de svarer, er de desperate.
Fra det øjeblik ved man, at man har overtaget.
Hallo? - Hr. Frost? Irving Lazar.
Hvem?
Swifty Lazar. Jeg repræsenterer Nixon.
Hvad er klokken? - Forstyrrer jeg?
Nej! Ikke spor.
Jeg ringer angående Deres ønske om et interview.
Og efter at have overvejet det -
- er min klient ikke nødvendigvis imod idéen.
Er det rigtigt? Det er fantastisk!
Jeg fik 500.000. - Er det godt?
Hr. Præsident, det er en halv million dollars... For et interview...
Det er helt uhørt.
Hvad er hagen?
Ved Frost? Ikke nogen. Det bliver et stort smækkys.
Han bliver så taknemmelig, at han fodrer dig med perle-afleveringer -
- og betaler en halv million for det.
Tror du, du kan få fem-halvtreds?
Jeg fik seks.
Hvordan kunne du gøre det?
600.000 er en formue!
200 ved underskrivning? - Tænk ikke på pengene.
De fleste amerikanere vil have ham fængslet.
Du gør ham rig.
Du har stødt tv-stationerne fra dig.
De er misundelige.
De råber allerede op om checkhæftejournalistik.
Og så bliver det svært at få det afsat.
Og så får vi ikke nogen reklamer.
Og så har vi ingen indtægter.
Og hvorfor overhovedet gøre det? Du har ikke brug for det.
Din karriere kører på skinner.
Du spreder dig over tre kontinenter og bringer dine andre shows i fare.
Vil Australien ikke lave en sæson til?
Jo. - Og også London?
Jamen det er London og Australien.
Det er her er...
Du forstår det ikke.
Du var ikke med i New York.
Det er ubeskriveligt.
Succes i Amerika kan ikke sammenlignes med noget andet.
Og tomheden, når den er væk...
Og den modbydelige tanke om... at den måske aldrig kommer igen.
Der er en restaurant i New York, der hedder Sardis.
Almindelige dødelige kan ikke få bord. Det var min kantine!
Jeg ville hellere høre, at du havde en vision.
Undskyld, hr. Frost.
Vil De være så venlig?
Jeg hører kun, at du vil skabe overskrifter og få det bedste bord.
Og det gør mig nervøs.
Du er så smuk, når du er nervøs.
Hej, godaften og velkommen.
Det siger jeg faktisk ikke.
Goddag, hr. Frost.
Champagne? - Nej tak.
Kan du ikke lide champagne?
Ikke om bord på fly. - Ja, man udtørrer fuldstændig.
Fidusen er også at drikke et glas vand.
Som wienerne serverer kaffe.
Jeg har aldrig været i Wien.
Du ville elske det. Det er som Paris uden franskmændene.
Hvad hedder du? - Caroline.
David. - Ja, det ved jeg godt. David Frost.
Hej, godaften og velkommen.
Jeg hørte et interview med dig i radioen for nylig.
Fra bagsædet af din Rolls Royce.
Bentley. - I telefonen.
De sagde, det var dig, der definerede den tid, vi lever i.
Er det rigtigt?
Dig og Vidal Sassoon.
Men det, der iføIge dem gjorde dig exceptionel, var -
- at du var blevet utroligt berømt -
- uden at have noget mærkbart talent.
Hvor sødt sagt.
Og at du flyver meget rundt.
Det er sandt.
Hvorfor? - Jeg vil gerne holde mig på farten.
Hvorfor? - Det er mere interessant end at stå stille.
Du har meget sørgmodige øjne.
Har jeg det?
Har du nogensinde fået det at vide? - Nej.
Er du et sørgmodigt menneske?
Lad os tale lidt om dig.
Du vil helst stille spørgsmålene.
Fuldstændig rigtigt!
Det er kaptajnen.
Vi er begyndt indflyvningen til Los Angeles.
Vend tilbage til Deres pladser og spænd selerne.
Vi lander om lidt.
Hvor skal du hen?
Jeg skal møde Richard Nixon.
Er det rigtigt?
Han skulle have et gigantisk hoved.
Men en utroligt sexet stemme.
Hvor er han nu?
Slikker han sine sår i en underjordisk hule?
Nej. Han er faktisk i sin ret smarte strandvilla i Californien.
Richard Nixon i en strandvilla. Hvor absurd.
Du må gerne komme med.
Og møde Nixon? - Hvorfor ikke?
Er du sikker?
Det ville være helt fantastisk.
Gør klar til afgang.
Jeg får mit kontor til at ringe i morgen tidlig.
Og sende en bil... med telefon.
Og det gjorde han. Penge var ikke noget problem.
Caroline Cushing Los Angeles i Californien
Alt funklede og var af guld. På ydersiden.
Jeg vidste ikke, at han i mellemtiden -
- havde opsøgt de store tv-stationer for at sæIge interviewene.
Beklager, David. Vi betaler altså ikke for et nyhedsinterview.
Vi er vilde med dig som entertainer.
Rekordshowet var fantastisk. Du er sjov.
Men sådan et interview...
Skal vi betale en brite for at interviewe en amerikansk præsident -
- uden slet ikke at have noget at skulle have sagt?
Vi prøver da noget nyt.
Jeg ved, du har meget travlt. Jeg skal ikke holde dig hen.
Tak, fordi du kom. Jeg må vende tilbage.
Fint nok. Mange tak.
- Pøj, pøj. - Og han røbede ikke noget for nogen...
...ikke engang mig.
Så havde han erkendt nederlaget.
David kender ikke til nederlag.
Se. Du behøver ikke løfte en finger selv.
De fandt det. - Ja tak.
Det glæder mig at møde Dem. - I lige måde.
Det er Caroline Cushing.
Deres hus er meget smukt.
Meget romantisk. - Tak.
Og min producer, John Birt.
Goddag. Det er hr. Lazar, og det er Jack Brennan.
Frøken Cushing, vil De se huset?
Få rørt benene lidt.
Ja tak. Det lyder dejligt. Tak.
Det er mit kontor.
Det var her, Brezjnev og jeg holdt vores topmøde.
Brezjnev sad der, Gromyko der, og Dobrynin der.
Vi talte i ni timer i træk.
Efter mødet havde vi som en souvenir -
- fået specialfremstillet en Lincoln.
Mørkeblå, kirsebærtræ, læder.
Vi satte os ind til ære for fotograferne -
- og lige pludselig trådte han på speederen.
Den første regel i en politikers liv er -
- at man aldrig nogensinde lader en præsident sætte sig ind bag et rat.
Vi er ikke vant til at gøre noget selv. Slet ikke køre.
Og formanden jokkede speederen i bund.
Det sidste, han har kørt, var formentlig en traktor på en eller anden ukrainsk kartoffelgård.
Han kørte op over kantsten og susede over fartbump.
Han kørte to gange rundt om hele mit gods.
Til sidst endte vi et øde sted ved kysten derude -
- med udsigt over havet.
Så slukkede han bilen og talte. I to timer.
Om sit yndlingsemne... StåIværker.
Han sagde: Hr. Præsident, de fleste politikere oplever tragedier tidligt i livet.
Jeg fortalte, at to af mine brødre døde af tuberkulose.
Han så sin far dø af kræft, han havde fået i ståIværkerne.
Han var en sørgmodig mand. Og en ædel modstander.
Jeg ville nødig være russisk leder. De ved aldrig, hvornår de bliver aflyttet.
Det var vist det. Vi ses til marts. Jeg ser frem til det.
Tak, hr. Præsident. I lige måde.
Det er pudsigt, jeg aldrig er blevet udfordret til duel før.
Det er vel det, det her er. - Egentlig ikke.
SelvføIgelig er det det.
Og det kan jeg godt lide.
Alle kneb gæIder, ikke? Alle kneb gæIder.
Hr. Frost... vi mangler stadig lige det med...
Naturligvis.
Det må De undskylde.
To hundrede tusind dollars.
Jeg håber ikke, De betaler af Deres egen lomme.
Jeg ville ønske, mine lommer var så dybe.
Udstedt til? - Irving Paul Lazar.
Richard M. Nixon.
Smil.
De kan hænge det op i Deres lejlighed i New York -
- så Deres venstreorienterede venner kan bruge det som dartskive.
Jeg bor faktisk i Monte Carlo.
Gør De virkelig? - Ja. Farvel, hr. Præsident.
Lyt til mit råd. De burde gifte Dem med den kvinde.
Ja. Hun er dejlig, ikke?
Hvad vigtigere er, kommer hun fra Monte Carlo.
De betaler ikke skat.
Det gør han garanteret.
Betaler af sin egen lomme.
Han kunne ikke se mig i øjnene.
Tv-stationerne har ikke købt det.
Uden dem får han ikke reklamepenge.
Så det bliver nok aldrig til noget.
Er det rigtigt? Har mødet her så kostet ham 200.000 dollars?
Korrekt.
Hvis jeg havde vidst det, havde jeg budt ham på en kop te.
Hør, lagde du mærke til hans sko?
Nej. - Italienske. Ingen snørebånd.
Hvad synes du? Mine rådgivere ville have mig til at gå med sådan et par.
Herresko bør have snørebånd.
Synes du?
Jeg synes, de italienske sko er meget feminine.
Helt rigtigt.
Los Angeles International Airport En Uge Senere
Vi må sige nej.
Hvorfor skulle en amerikansk tv-station hyre en udefra?
En, hvis eget tv-show blev strøget.
Jeg er ked af, du har det sådan.
Men du begår en stor fejl.
NBC.
Så er tv-stationerne ude af billedet. Dem alle sammen.
Så er dét løb kørt.
Det er jeg ked af, David. - Vent nu lige lidt.
Har du slet ingen eventyrlyst?
Tanken er, at vi selv betaler for programmet -
- og kører det selv, helt uden om tv-stationerne.
Vi ville blive vores egen station for en aften.
Hvordan lyder det?
Kom ind. - Det er aldrig før blevet gjort.
Det er historisk.
Tænk over det og ring tilbage.
Plaza-hotel New York City - 1976
David, det er Jim Reston og Bob Zelnick, vores to sekundanter.
Dejligt at møde jer. Kom indenfor.
Bob har været i Washington for Public Radio i ti år.
Han rykker snart til ABC.
Folk mener, at jeg ganske enkelt ser for godt ud til radioen.
Jim underviser på University of North Carolina -
- og arbejder på en bog, om Richard Nixons løgne, korruption -
- paranoia og magtmisbrug.
Det er den anden bog om emnet. - Den fjerde.
Det er godt, I er med.
Før jeg siger ja, vil jeg gerne høre, hvad du vil opnå med interviewet.
Hvad jeg vil opnå? - Ja.
Jeg har fået tolv dage til optagelserne.
Det er næsten 30 timer med vor tids mest magtfulde og kontroversielle politiker.
Er det ikke nok?
Ikke for mig.
Jeg skal rive et år ud af kalenderen og rejse fra familien for noget -
- der betyder mere, end du kan forestille dig.
At gøre det uden at få noget ud af det, ville være helt utænkeligt for mig.
Jim... - Nej, nej.
Hvad er det, du vil have ud af det?
Jeg vil give Nixon den retssag, han aldrig fik.
Vi stiller selvføIgelig nærgående spørgsmåI.
Nærgående spørgsmåI.
Han har fået 21.000 amerikanere
og en million indokinesere dræbt.
Han slap kun for fængslet på grund af Fords benådning.
Men hvis vi går i kødet på ham på en stereotyp måde og antager -
- at han er forfærdelig mand -
- skaber vi så ikke mere bare sympati for ham?
Ved du hvad?
Lige nu er det ærlig talt umuligt at føle den mindste sympati for Nixon.
Han devaluerede præsidentposten -
- efterlod landet der valgte ham, i choktilstand.
Det amerikanske folk har brug for en domfæIdelse.
Hele vores politiske -
- demokratiske systems ukrænkelighed, som grundtanke står og falder med det.
Og hvis folk kommer til at sige, -
- at det var i det her interview, Nixon rensede sit navn -
- ville det være den værste forbrydelse af alle.
Er du klar over, at Mike Wallace laver et indslag om det her?
Og at hele projektet er en vittighed i Capitol Hill og Georgetown?
Jim, slap nu lidt af.
Tusind tak, Jim. Må vi lige få et øjeblik?
Utroligt.
Jeg har virkelig kæmpet for at få dig med.
Jeg vil faktisk gerne have opgaven.
Ja. Det skal bare gøres ordentligt.
Hvorfor skulle de ikke det?
Han er jo helt vild med Nixon!
Han er fuld af lort! - Hvor ved du det fra?
Laver Mike Wallace et indslag?
Åbenbart. - Hvorfor har du ikke sagt det?
Det er ikke relevant.
Hvad er indgangsvinklen? Britisk talkshow-vært...
God til skuespillerinder, knap så god til afvisende præsidenter.
Sådan nogenlunde. - Fint nok.
Det er svært ikke at føle sig lidt trådt over tæerne.
Bob er tydeligvis professionel. Hvad med Reston?
Manden er idiot. Send ham hjem.
Jeg synes, han skal blive.
Jeg kan godt lide hans lidenskab.
Han driver os til vanvid.
Det kan godt være, men det er sundt at være uden for hyggekredsen har jeg hørt.
Han bliver.
Jeg satte mig ved siden af fru Mao ved middagsbordet.
En af udfordringerne ved livet som præsident -
- er de uendeligt mange cocktailselskaber, sociale begivenheder og middage.
Folk, som kender mig, kan fortælle, -
- at snak om vind og vejr ikke er en af mine stærke sider.
Slet ikke på mandarin.
Så fru Mao og jeg stirrede bare på hinanden.
Orthodontic Society of Houston Præsident RICHARD NIXON
På den anden side af bordet sad fru Nixon og formand Mao -
- og stirrede på hinanden.
Og længere nede, sad dr. Kissinger og deres udenrigsminister og...
Ja, I er ved at forstå det.
Jeg holder det ikke ud, Jack!
Præsidenten bliver reduceret til en række banale anekdoter!
Jeg føler mig som et dresseret dyr, der laver kunster!
Og jeg troede, jeg havde sagt, -
- at jeg ikke ville besvare spørgsmåI om Watergate, for fanden!
Så snart spørgerunden gik i gang, -
- ville de dumme svin kun høre om Watergate!
Det er, som om mine andre bedrifter er blevet slettet.
De kommer snart til at drøfte dem.
Hvordan?
Frost klarede den. Han fik pengene.
Hvad?
Det meste er lånt. Hans venner har reddet ham -
- men vi begynder sidst i marts.
Det er fantastisk. Hvor lang tid er der sat af til Watergate?
25 procent. Et af fire programmer på halvanden time.
Hvad med de andre tre? - Indenrigspolitik, udenrigspolitik...
Og mennesket Nixon. - Mennesket Nixon?
I modsætning til hvad? Hesten Nixon?
Jeg forestiller mig, at det bliver biografisk.
Nå ja. Min far, der forsømte mig, og mine brødre, der døde.
Vorherre bevares!
Men alligevel... Det er da godt, at det bliver til noget, ikke?
Hr. Præsident, det er fantastisk. Frost kan ikke måle sig med Dem.
De kan styre samtalen og genopbygge Deres ry.
Hvis det går godt og nok mennesker revurderer deres syn på Dem -
- kan De rykke østpå meget hurtigere, end vi troede.
Tror du det? - Det er jeg sikker på.
Hvor ville det være skønt at komme tilbage, hvor der sker noget.
Sulten i maven er der stadig, Jack.
Det hele står og falder med Watergate, ikke?
Bare rolig.
Der kommer jo ikke noget nyt på bordet.
Sagen er blevet vendt og drejet til hudløshed.
Ingen har noget på Dem. Jamen det er længe siden,
jeg har talt officielt om det. Jeg må hellere forberede mig.
Ved du, hvad jeg gerne ville finde ud af?
Hans strategi. Hvor bor han?
Det er vist på Beverly Hilton. - Beverly Hilton?
Jeg har telefonnumrene på nogle gutter, vi kan få til at bryde ind.
Cubanere, trænet af CIA.
For pokker, Jack. Det var en spøg.
En uge senere tog vi afsked med familierne -
- satte os på et fly og flyttede ind på Beverly Hilton -
hvor vi begyndte vores research og forberedelser til interviewene.
Vi tog alt det med sikkerheden meget alvorligt.
27. Januar, 1977 55 Dage Før Interviewene
Vi opbevarede alle dokumenter i et aflåst pengeskab.
Var det Haldeman, Mike interviewede?
Og Ehrlichman.
Jeg forveksler altid tyskerne med hinanden.
Jeg er lidt forvirret.
Hvad er Haldemans officielle... Hej, min skat.
Vi delte os i tre grupper.
Birt tog sig af Vietnam, Bob tog sig af udenrigs- og indenrigspolitik -
- og jeg fik Watergate og magtmisbrug.
Og David... Vi så ikke så meget til David.
16. Februar, 1977 35 Dage Før Interviewene
Hustonplanen var et forsøg på at lovliggøre hans beskidte kneb.
Derfor skal David spørge om aflytning af studerende.
De har sporet pengene...
At åbne folks post.
Hvor mange mennesker aflyttede han?
17 mennesker.
Deriblandt hans egen bror.
Men det kan vi ikke spørge om -
- for hvis Donald Nixon var min bror, ville jeg også få ham aflyttet.
Indbrud.
Indbrud
Planer om at fremme prostitution.
6. Marts, 1977 17 Dage Før Interviewene
Det er Liddy, ik?
Så er der varer fra Nate and Als. Det lækreste lækre.
Vi får brug for servietter.
Hvordan spørger vi om Kampuchea?
Hvor langt kan De gå, før det bliver udemokratisk?
Vi må spørge ham som kvæker.
Hvordan har De det som kvæker med at udslette et helt folk?
Hemmelige finanser
Vil de virkelig trække tiden?
Vil de give os pengene? Hvor alvorligt mener de det?
Man skal etablere, at han har en udemokratisk personlighed.
Der er en grund til, han kaldes Listige Dick.
Jeg havde skrevet om Nixon i årevis, så jeg fik lov til at spille ham.
De andre stillede et spørgsmåI, og jeg prøvede at svare som ham.
Aflytningen af Det Hvide Hus...
Vi er ikke de første.
22. Marts, 1977 1 Dag Før Interviewene
Det blev også brugt af Lyndon Johnson og Kennedy.
Hustonplanen, aflytning, magtmisbrug.
Andre ledere var meget værre.
Hvad med din perleven, Jack Kennedy?
Den mand knaldede alt, der bevægede sig, bedrev valgfusk og sendte os til Vietnam, -
- og folk elskede ham!
Men jeg, Richard Milhous Nixon -
- arbejdede i døgndrift for deres skyld, og de hadede mig!
Se nu der. Nu sveder jeg.
Fandens også!
Kennedy er så forbandet flot! Og har blå øjne!
Kvinderne elsker ham! Han knaldede alt, der bevægede sig.
Han sprang engang på min hund. Tæven kom aldrig over det.
Mine herrer! Omsider har vi en ven i den amerikanske presse.
Jack Anderson i Washington Post.
Når Richard Nixon træder frem for kameraerne for første gang -
- siden præsidenttiden, bliver han krydsforhørt som i en retssag.
Frost har hyret tre knaldhårde journalister til at hjæIpe.
Intervieweren har tydeligvis smidt fløjlshandskerne.
Knaldhårde.
Må jeg være Førsteknalder? - Må jeg være Langt ned i knaldsen?
David, må jeg tale med dig?
Efter min research til min sidste bog, var jeg ret sikker på, at Colson...
Hans værste håndlanger.
Colson mødte Nixon før den 23. juni -
- men jeg kendte ikke datoen og kunne ikke finde udskriften.
Hvis jeg fik en uge i forbundsrettens bibliotek...
En uge? Jim, så længe kan vi ikke undvære dig.
Jeg tror, der er kød på det.
Kan jeg hjæIpe dig?
Hvis vi skal få krammet på Nixon, skal vi tage ham på sengen.
Bare rolig, Jim. Vi skal nok få krammet på ham.
Det er Jack Brennan. Han er lettere ude af den.
Jeg tager den derinde. - Han kommer nu.
Watergate.
Ja, Jack. - Vores advokater vil have, -
- at vi når til enighed om det ord.
Det er vist et stort hotel og kontorkompleks i Washington.
Du ved godt, hvad jeg mener. Til interviewene.
Vi vil have Watergate til at dække over alt negativt.
Vent nu lidt.
Alle de andre sigtelser mod ham... Brookings Institute -
Plumbers Union og Fjendelisten skal altså falde ind under Watergate.
Netop.
Det er jo absurd! Og et klart brud på vores aftale.
Fint nok. Hvordan ville De definere Watergate?
Som det, det er.
Watergate-indbruddet den 17. juni og den efterføIgende tilsløring.
Fint. Så er der ingen aftale.
Fint. Så får I et erstatningskrav -
- på over 20 millioner dollars for manglende indtjening.
I kontrakten står der tydeligt -
- at Watergate højst må fylde 25 procent.
Jamen der står ikke, at han i de andre 75 procent -
- må ævle løs og lyde præsidentagtig.
Ævle løs? I himlens navn! Har De ingen respekt?
Husk lige, hvem De taler om.
De ved udmærket, at 60 procent af det, han gjorde, var rigtigt -
- og 30 måske var forkert. Men han troede, det var rigtigt.
Så er der stadig 10 procent, hvor han bevidst gjorde noget forkert.
I forbandede mediefolk. I er så dumsmarte.
Hvis I røvrender os med de 60 procent -
- ruinerer jeg jer, om det så skal tage resten af livet.
Narrøv.
Nej, hvor er du smuk.
Godnat, mine ædle prinser.
Hej.
Vi ses i morgen.
Hvad skal han med gallauniformen?
David skal til filmpremiere.
Hvad? Aftenen før vi går i gang?
Hvad er det for en film? - The Slipper and the Rose.
Askepotfilmen? - Ja. David er producer.
Burde vores interviewer ikke være udhvilet og koncentreret?
Bare rolig. David er performer af højeste kaliber.
Han har været presset mange gange.
Han skal nok være klar. Okay?
Sagde han performer?
Ja. - Var det det ord, han brugte?
Ja. - Ikke journalist eller interviewer?
Nej. Performer.
Sig mig lige en ting. Hvor er du lige nu? Sådan rent psykisk.
Jeg forestiller mig støvet, mørket -
- lidelsen og den ufattelige ensomhed -
- i den ødemark, jeg bliver sendt ud til -
- af mine kolleger i Washington.
Drej samtalen hen på udenrigspolitik... Drej hen på Mao, Khrusjtjov.
Drej til højre.
Tal om udenrigspolitik.
Jeg synes ikke, middagshistorien med Mao er foræIdet.
Der er noget, du bør se
David!
Nogle mediefolk har antydet, at du vil være for blid mod præsidenten.
Hvad nu, hvis han afviser dig?
Så gentager jeg spørgsmålet.
Men jeg må nu sige, at jeg ikke forventer, at han er så afvisende.
Jeg håber, det bliver en åbenbaring af åbenhed.
En åbenbaring af åbenhed? Fra Richard Nixon?
Tror du på det?
Nej. Jeg gik bare ud fra, at du ville synes, det lød godt.
Hvad så med pengene?
Sikke dog en løjerlig fyr.
Han begyndte som komiker. - Gjorde han virkelig?
Han var forlovet med Diahann Carroll. - Hvem?
Sangerinden.
Er hun ikke sort? - Jo.
Her er Frostjournalen, som vi har samlet som en del af forberedelserne.
Udmærket. Lad os komme videre.
I aften handler det om Slipper and the Rose -
- en knaldgod film. Jeg håber, alle ser den...
Dag 1 af Interviewene - 23. Marts, 1977
Jeg har lavet alt for meget kaffe. - Lad være med at drikke mere.
Pøj, pøj.
Jeg vil tænke på dig
Dick! Vent!
Jeg begynder altså med Johns idé:
Hvorfor brændte De båndene?
Nej.
Det må du endelig ikke!
David, det ville være en katastrofe.
Så kommer vi ind på Watergate alt for tidligt.
Hvad nytter det at have kontrakt på, hvornår man taler om visse emner -
- hvis man ignorerer det?
Fordi det er krig. - Jeg synes, det er modigt.
Vi får overtaget. - Det er sindssyg farligt.
Han kunne udvandre fra optagelserne.
Og han kunne sagsøge dig!
Vi kunne ikke filme i Casa Pacifica på grund af radiostøj fra kystvagten -
- så vi endte i det noget mere beskedne Smith-hus -
- som blev ejet af en lokal republikansk forretningsmand.
Hr. Frost! Herhenne!
Så er det nu.
Hej med jer.
I må lige have mig undskyldt.
Nixon, du har blod på hænderne!
Løgner!
Hr. Præsident!
Velkommen!
Familien Smith har bedt os om at stille møblerne på plads igen.
De har været en pestilens.
Jeg har skrevet fire bøger om ham, men aldrig før set ham i levende live.
Han er højere, end jeg havde troet. Og solbrændt.
Han kunne i det mindste ligne et vrag.
Vil du give ham hånden?
Er du sindssyg? Oven på alt det, det dumme svin har gjort?
Glem det! - Mine herrer.
Det er Bob Zelnick, min chefredaktør.
Goddag. - Mig en fornøjelse, hr. Præsident.
Og Jim Reston, en af researcherne.
Det glæder mig at møde Dem, hr. Reston.
Hr. Præsident...
Der er et lokale til Dem lige herinde.
Nej, hvor var det vildt. Knusende.
Det kommer han vist aldrig over.
Rend mig i røven.
Jeg har gjort klar til jer heromme.
Det er Deres foyer.
Præsidenten er på den store skærm. Resten af holdet er derude.
Det er et fint hus.
Hold det på den temperatur.
Hr. Præsident?
Først vil jeg lige sige, at fru Nixons bedring glæder os umådeligt.
Tak. Det er rigtigt. Hun har det meget bedre.
Hun skal til at gå i gang med at svare på alle kortene.
Og fra vores side -
- vil jeg gerne sige, at det glæder os, at De fik stablet det her på benene.
Tak.
- Det har vist været en værre kamp.
Tja... - Hvor meget har det kostet?
Gør det noget, at jeg spørger? Kom nu. Jeg siger det ikke til nogen.
Udmærket. To millioner.
Det må jeg nok sige! Jeg vidste ikke, vi skulle lave Ben Hur.
Men sig mig en ting. Har De fået alle pengene stablet på benene?
Ikke helt. Men det nærmer sig. Alle har fået udsættelse på honoraret.
Ja, ikke alle.
David, jeg starter med dig i billedet.
Undskyld. Jeg vil lægge et lommetørklæde her.
Er det ude af billedet? - Det er helt fint.
LføIge kontrakten har vi vist aftalt, at efter hvert spørgsmåI -
- må jeg duppe mig på overlæben, før jeg svarer -
- og så klipper De det ud.
De kender nok min fortid med at svede.
Tænker De på tv-debatten med Jack Kennedy fra 1960?
Man siger, at sved på overlæben kostede mig præsidentposten.
Folk, der hørte debatten i radioen, troede, jeg havde vundet.
Men nærbillederne i fjernsynet skaber deres egne betydninger.
Så nu skal jeg have et lommetørklæde og få øjenbrynene trimmet.
Et minut.
Trimmer De Deres? - Nej.
Nej, selvføIgelig ikke. De har lys hud...
Blå øjne. De har velsagtens heller ikke svedproblemer.
Ikke det, jeg ved af. - De er født til at være i fjernsynet.
Klar til at optage om 30 sekunder.
Stille.
De sko...
De er italienske, ikke? - Mine sko? Jo, det er de vist.
Det er interessant.
Synes De ikke, de er for feminine?
Nej.
En i Deres erhverv kan vel godt slippe af sted med dem.
Tjek lige min krave, Manolo.
David, starter kamera to -
- om fire... tre... to... Værsgo, David. Og...
Hr. Præsident. Vi kommer til at dække mange emner -
- meget detaljeret - i disse interviews.
Men jeg vil gerne begynde helt ude af sammenhæng -
- med at stille Dem et spørgsmåI næsten samtlige amerikanere -
- og folk i hele verden vil have, at jeg stiller.
Hvorfor brændte De ikke båndene?
Det dumme svin!
Nå da, hr. Frost... Jeg er overrasket over Deres spørgsmåI -
- eftersom vi har en aftale, som vi vistnok har kontrakt på -
- om at tale om Watergate i vores sidste optagelse.
Men hvis det ligger Deres seere så meget på sinde -
- så skulle jeg måske svare kort på det nu.
De færreste er klar over, at optagesystemet i Det Hvide Hus -
- blev installeret af præsident Johnson -
- til dels for at undgå at have en sekretær til samtlige møder -
- og til dels for at få en registrering af enhver mundtlig aftale -
- uanset hvor improviseret eller uformel den var.
Da jeg flyttede ind i Det Hvide Hus, insisterede jeg på at få det fjernet.
Tanken om det tiltalte mig slet ikke -
- men præsident Johnson havde sagt, at det var vanvid at fjerne systemet...
...som han mente...
I boksning er der et særligt øjeblik -
- der er tydelig i udfordrerens øjne -
- hvor han mærker styrken af mesterens første jab.
Det er et smerteligt øjeblik, hvor han indser -
- at alle de måneder, hvor han har gejlet sig op til det helt store -
- har været selvbedrag.
Man kunne se det i Frosts ansigt.
Hvis han ikke kendte sin modstanders styrke på forhånd -
- gjorde han det i hvert fald midt i det første svar.
Eftersom det første råd næsten altid er af fortrolig karakter -
- og båndene er blevet offentliggjort -
- vil man nok aldrig være tryg ved at tale fortroligt i Det Hvide Hus.
Man vil slet ikke give gode råd -
- så det er hele det politiske system og dermed landet, det rammer.
Der fik han punkteret den modige åbning.
Hvornår besluttede De...
Hvornår vidste De, at De ville trække Dem tilbage?
Det er godt.
Jeg husker det tydeligt. Det var den 23. juli.
Da det stod klart, at demokraterne fra Sydstaterne, som stadig var imod en anklage,
havde fået tommelskruer på.
Den aften sagde jeg til Al Haig: Nå, det var så det. Der røg min præsidentpost.
Al prøvede naturligvis at tale mig fra det.
Og vicepræsident Ford... Husk på, -
- at han havde mest at vinde ved min fratrædelse...
Han var overbevist om, at vi ville klare den.
John, vi må gøre noget.
Den er helt gal.
23 minutter på ét spørgsmåI?
Lad os holde en pause.
Lad os skifte bånd.
Stop båndet.
Undskyld. Vi må holde en pause. Vi skal skifte bånd.
Hvordan er det?
Det er fantastisk. - Godt.
Lige et øjeblik. - Giv Dem god tid.
David, du må stoppe hans ævl.
Vi føler bare hinanden på tænderne.
Næsten halvdelen af tiden er gået.
Vi spilder dyrebart materiale.
Det øjeblik, han besluttede at trække sig, bør give point.
Skal jeg skifte til Vietnam?
Nej. Bor i den aften, han trak sig.
Da var Nixon helt nede i kulkæIderen. Han sad på knæ -
- og bad sammen med Kissinger... Det kan du få krammet på ham med.
Var det godt nok? - Perfekt.
Jeg lød vel ikke for arrogant og egennyttig?
Nej, nej. De lød behersket, som en værdig statsmand.
Godt. - Bliv ved på den måde.
Lange svar.
De må ikke lukke ham ind. - Det er forstået.
Klar. Og kører.
Vi fortsætter på kamera tre om fire... ... tre, to og...
Når man læser om de utrolige sidste dage -
- var det mest følelsesladede øjeblik vel -
- Deres fortrolige snak med Henry Kissinger.
Var dét det mest følelsesladede øjeblik i Deres karriere?
Godt... - Ja.
Det var nok det mest følelsesladede øjeblik i hele mit liv.
Men det er svært at sige, hvad der er det mest følelsesladede øjeblik -
- for de er alle forskellige.
Jeg husker, da Eisenhower døde.
Åh gud, nej!
Og den dag, jeg fulgte min datter Tricia op til alteret.
Og den dag under rigsretshøringerne -
hvor Julie, min yngste, kom ind på mit kontor.
Hun kastede armene om mig og kyssede mig. Hun græd.
Og hun græd ellers næsten aldrig.
Hun sagde: Far, du er det bedste menneske, jeg kender.
Hvad?!
Og uanset hvad du gør, støtter jeg dig.
Du skal bare gå gennem ilden lidt endnu.
Det er smukt.
Nå, men Kissinger og jeg sad i Lincoln-stuen -
- og sammen begyndte vi at opfriske gamle minder -
- fra nogle de store beslutninger, vi havde fået gennemført.
Der var Kina, Sovjetunionen, fredsaftalen i Vietnam...
Det her har jeg aldrig fortalt til andre.
Når jeg har stået over for en virkelig svær beslutning...
Vi befandt os i Lincoln-stuen...
...er jeg gået herind for at bede en bøn.
Henry, jeg er kvæker, og du er jøde. Ingen af os er særligt ortodokse -
- men vi har vel på hver vores måde en dyb religiøs forståelse.
Så hvis du ikke har noget imod det, kan vi så bede en bøn i stilhed?
Og så satte vi os på knæ. Det var foran bordet -
- hvor Lincoln underskrev Emancipationserklæringen.
Efter et lille øjeblik rejste vi os igen og...
Undskyld.
Er der noget galt? - Vi har ikke mere tid.
Der er gået over to timer. - Er det rigtigt? Allerede?
Nå, hr. Præsident... Vi når vist ikke mere.
Det var en skam. Jeg var lige begyndt at nyde det.
Bravo, begge to. Det bliver glimrende.
Det er mærkeligt, for jeg havde ventet at få spørgsmåI om Vietnam.
Det havde vi forberedt? Ikke, Jack? - Det havde jeg også.
Vi lod os bare rive med.
Ja, det gjorde vi. - Ses vi i overmorgen klokken ti?
Ja, det gør vi.
Det glæder jeg mig til. Farvel igen.
I behøver ikke sige noget.
Hvad vil du sige til ham?
At han er nødt til at bremse ham.
Vi har nogle problemer, vi skal diskutere.
Bare rolig. Jeg er klar over det.
Vi må tale om...
Jeg er også skuffet.
Men kan vi vente med obduktionen?
Jeg skal møde nogle folk fra Weed Eater.
Tak, alle sammen! Flot!
Marv, Lloyd. Herlig dag.
Vi ses snart igen. Hav det godt!
Hvad helvede er Weed Eater? - Et haveredskab.
En af vores sponsorer.
Hvad med Xerox? Eller General Motors eller IBM?
De tunge firmaer er faldet fra.
Men vi har stadig Alpo.
Hundemad? - John, vi er i gang med optagelserne.
Vi er lige ved at være i måI, ikke?
Det må du hellere spørge David om.
Er vi ved at være i måI?
Jeg tror, vi er på... 30 procent. - Mangler vi det, eller har vi solgt det?
Det skal I...
Solgt. Vi har solgt 30 procent.
- For h... Jeg troede, finansieringen var på plads.
Den afhænger af reklameindtægter -
- og de er smuldret.
Hvorfor det?
Fordi de ikke tror på projektet. Hvad skulle det ellers være?
Jeg forstår godt, I er bekymrede, men bær lige lidt over med David.
Han er under et utroligt pres.
Lige nu er det ham selv, der betaler det hele -
- så han har meget mere på spil end sit rygte.
Har vi ikke det?
UKRUDTSÆDER AIS
De var sikker sidste gang.
Hvorfor har De pludselig ombestemt Dem?
Det er vanvittigt. Det er Richard Nixon.
Interviewene får langt over 30 procent af seerne.
Jimmy! Ja, jeg er tilbage igen. Jeg er umulig at slippe af med.
Jeg er ked af at byde min ven det her, og du har investeret en formue -
- men jeg må bede om lidt mere. Jeg har ryggen mod muren.
2. Dag af Interviewene - 25. Marts, 1977
Jeg har set gårsdagens optagelse.
Og? - Skal jeg være ærlig?
Alt for blødt, David. - Ja. Bare giv mig prygl.
Du er nødt til at gøre det mere ubehageligt for ham.
Læn dig frem. Angrib ham mere.
Hvis han væver, så stil et spørgsmåI. Du skal ikke udveksle almindeligheder.
Vær konkret. Og han må ikke holde sine alenlange foredrag.
Hold dig på afstand før optagelsen.
Han legede med dig i går.
Alt hans Ben Hur-pis...
Han laver numre med dig. Undgå det.
Du må aldrig glemme, at han er en af de helt tunge drenge.
Det er forstået.
Der har vi jo storinkvisitoren.
Jeg er bare en almindelig hyggefætter.
Bare rolig. Det var bare en pære, der sprang.
Det er derfor, jeg har alle mine livvagter.
Bare rolig.
Som præsident vænner man sig til den slags.
Ed, kom ind og udskift 750eren i en fart.
Koncentrér Dem.
Så er vi klar igen. Jeg laver en indtælling.
Klar til at optage. 30 sekunder.
Stille.
Havde De en god aften i går? - Ja tak.
Fik De horet lidt?
David, vi begynder med kamera to om fire... tre... to... og...
De blev præsident ved at love fred.
Men aldrig så snart De var tiltrådt -
- blev USAs engagement i Vietnam optrappet og krigen forlænget -
- med katastrofale føIger.
Føler De, at De har svigtet dem, der har valgt Dem?
Vietnam var ikke min krig. Det var en krig, jeg arvede.
For mig at se -
var årsagen til, at vi var der -
- ikke helt blevet forstået af det amerikanske folk.
De havde ikke indset -
- hvor vigtig denne prøvelse var for Amerikas troværdighed.
Verden fulgte os for at se, om vi havde rygrad til at føIge det til dørs.
Jeg kunne have stukket halen mellem benene og givet forgængerne skylden.
Jeg kunne have trukket tropperne ud af Vietnam -
- og formentlig vundet en eller anden skandinavisk fredspris.
Men jeg troede på sagen, -
- og sommetider er det, man tror på, den sværeste vej.
Man kan gå så langt som til at sige, at jeg var Vietnamkrigens sidste offer.
Sig det til de lammede.
Skift til Kampuchea.
Hvad med Kampuchea? Den invasion frarådede alle.
CIA og Pentagon forudså, at det ville slå fejl.
Hvorfor gennemførte De den? - For det første formåede vi -
- i vores indfald i Kampuchea at konfiskere 22.000 geværer -
- 15 millioner stykker ammunition, 150.000 raketter og mortérer -
- alle fra nordvietnameserne -
- som ellers var blevet rettet mod amerikanske soldater.
Men De sagde, at De ville angribe -
- hovedkvarteret for hele det kommunistiske militærs operationer i Sydvietnam.
En slags bambus-Pentagon, som slet ikke fandtes.
Nej. Vent lidt. Jeg var...
Og ved at sende B-52ere ud for at tæppebombe -
- et land og udslette hele civile områder -
- endte De med at gøre et moderat folk -
- yderliggående og Amerika-fjendsk g skabe Khmer Rouge-uhyret, -
- som førte til borgerkrig og folkedrab.
Godt.
Afspil videobåndet.
De er vel enig i, at det er nogle ganske stærke billeder.
Det har aldrig været USAs politik at dræbe civile. Det er det, fjenden gør.
Og hvis De spørger -
- om jeg begræder tabene på begge sider, er svaret naturligvis ja.
Det kan slide én op.
Når man står over for en, som...
Når jeg kom i tvivl -
huskede jeg bygningsarbejderen i Philadelphia, som sagde:
De begik én fejl i Kampuchea.
Hvis De var rykket ind før -
- havde De fået fat i geværet, der lige har dræbt min dreng.
Så hvis De spørger, om jeg fortryder det -
- er svaret nej! Jeg ville ønske, vi havde slået til før og hårdere!
Han har ham.
Det var forfærdeligt. Helt forfærdeligt. Han var så selvsikker.
Hvad vil du sige omkring Watergate?
Beklager, gutter. Jeg kan ikke mere.
Var det bedre?
Det var det. Klart bedre.
Hvad er det næste? - Udenrigspolitik.
Herligt. Rusland, Kina, de store magtting. - Og hvad så?
Når han jordede ham med Vietnam, bliver det her den rene massakre.
Det bliver ikke kønt.
Han skulle blive et hoved højere. Det var en lidelse at se på.
Så Khrusjtjov ringede og tiggede mig om at gribe ind.
Han og Mao kunne ikke sammen -
3. Dag af Interviewene - 28. Marts, 1977
- og Khrusjtjov vidste, at formanden kun ville tale med mig.
Jeg var den eneste, Mao stolede personligt på, mand til mand.
Når David blev nærgående, tværede Nixon ham fuldstændig ud.
Hvad for en revolution?
Lod du Nixon hævde, at der var revolution i landet?
Med demonstranter, der angreb politiet.
Sådan husker jeg det ikke.
Folk demonstrerede fredeligt og lovligt mod Vietnamkrigen!
Til sidst lød aflytning og indbrud jo fuldstændig rimeligt!
Jeg er ked af, at I har det sådan, men jeg er ikke enig med jer.
I hvad? - Noget af det!
Det gik meget bedre i dag! - Er du vanvittig?
Nu skal du høre, hvor dårligt det gik.
Bagefter stod to fra holdet og sagde, -
- de aldrig havde stemt på ham, men hvis han stillede op igen -
- ville de gøre det.
Du hjæIper ham op på en piedestal!
Og drop alle banaliteterne, David.
Hvem går op i, om han tog sengen fra Det Hvide Hus med til Europa?
Det gør jeg!
Det er ligegyldigt!
Det er præcis den slags bavl, der kan hyle en talk...
En hvad?
Sig det nu bare. Ville du sige talkshow-vært?
Ja. Ja, det ville jeg.
Hør her. Det nytter ikke at prøve at svare.
Jeg deler ærlig talt ikke jeres sortsyn og ængstelse.
Og det her latterlige selvpineri er bare dybt nedslående.
Nej!
Og det truer med at køre hele projektet af sporet.
Hør her. Hvis nogen af jer tror, vi ikke klarer den -
- så må de hellere gå nu.
Ellers smitter det af på alle andre.
Er der ikke nogen?
Fint.
Godt.
I stedet for at hænge på hotellet de næste fem dage -
- synes jeg, vi skal holde påskeferie.
Men først vil Caroline og jeg gerne invitere jer på en lille festmiddag -
- på Patrick Terrails nye restaurant.
Hvad skal vi fejre?
At vi alle sammen kommer til at arbejde på Burger King?
Jeg har fødselsdag, Bob!
Jeg vil gerne... Jeg vil gerne fejre min fødselsdag sammen med nogle få venner.
Tillykke David
Er det Neil Diamond?
Frost og Nixon, Frost og Nixon...
Er det Sammy Cahn?
...Passer sammen som Springer og Smukke...
Hørte du det, David?
...Flyvende gennem luften...
Det er sgu da Hugh Hefner.
Håber på mange gode lønninger
Ja. Sammen med Michael York. - Det må være Playboy-piger.
Er det rigtige Playboy-piger?
Frost og Nixon, Frost og Nixon,
Passer sammen som Mason og Dixon
Det er utroligt, du har mobiliseret det.
...Frost står over for Dicky...
Det kunne ingen andre gøre.
Det vil blive brugt af fremtidens akademikere og politiske historikere.
Er det så dårligt?
Han reddede det.
Han skrev en bog Og hør så her
David! - Patrick!
Han er ikke en slyngel Han bliver betalt af David
Sikke en festlig stemning. Bliv endelig siddende.
Jeg kan næsten regne ud, at interviewene er gået godt.
Bedre endnu. Præsidenten fører 11-0.
Gør han virkelig?
Det var da dejligt at høre.
Det glæder mig, at det hele går som planlagt.
Javel ja.
Er der ikke noget, vi kan gøre?
Er det rigtigt?
Godt. Jamen tak, fordi du underretter mig.
De har strøget det australske show.
Åh nej, David.
De synes, jeg skal tænke over, hvad jeg vil satse på.
Min producer er bange for, at London føIger trop.
Jeg har satset alt på det her, -
- og det ser måske aldrig dagens lys.
Hvad er det, jeg har gjort? Hvorfor er der ikke nogen, der har stoppet mig?
De skulle have stoppet mig fysisk!
Vi behøver ikke gå ud i aften. Skal vi ikke blive hjemme?
Jeg henter noget mad nede hos Trader Vics.
Bøf eller fisk?
David?
Jeg ringer fra restauranten.
Bare giv mig... en cheeseburger.
Det lyder godt. Jeg har altid elsket cheeseburgere -
- men dr. Lundgren har tvunget mig til at skifte til hytteost og ananas.
Han kalder dem Hawaii-burgere. Men de smager slet ikke som burgere.
De smager af plastic.
Jeg håber ikke, jeg forstyrrer. - Nej.
- Det er fredag aften.
De har formentlig nogen, De holder med selskab.
Nej. - Hvad laver De så?
En flot ung mand.
En eftertragtet ung ungkarl alene en fredag aften.
Hvis De part vil vide det, så forbereder jeg mig på vores sidste samtale.
Den altafgørende sidste samtale.
Watergate.
Deres måde at håndtere Watergate på afgør -
- om de her interviews har været en succes eller en fiasko.
Har jeg grund til at være nervøs?
Tja... Jeg vil gøre mit bedste.
Sådan skal det være. Alle kneb gæIder.
Det er mærkeligt.
Vi har siddet i stole over for hinanden -
- og talt sammen i timevis og dagevis -
- og alligevel kender jeg Dem stort set ikke.
En fra mit personale tegnede under forberedelserne en profil af Dem.
Jeg har desværre først nået at komme i gang med den i aften.
Der står nogle interessante ting.
Metodistbaggrunden, de beskedne kår -
- og så af sted til et fornemt universitet fuldt af rigere og finere typer.
Hvor var det nu? Oxford?
Cambridge.
Så snobberne der også ned på Dem?
Ja, selvføIgelig. Det er vores tragedie, ikke sandt, hr. Frost?
Uanset hvor højt op vi kommer, ser de alligevel ned på os.
Jeg ved ikke, hvad De taler om.
Jo, De gør.
Hold nu op. Uanset hvor mange priser De vinder, og hvor meget der skrives om Dem -
- eller hvor højt et embede jeg får, er det ikke nok.
Vi føler os stadig som den lille -
- den taber, de sagde, vi var hundrede sytten gange.
Alle de hovne åh så fine røvhuller. Dem, der er født rige. Dem, -
- hvis respekt vi virkelig ønskede og higede efter.
Og er det ikke derfor, vi arbejder så hårdt nu og slås for hver en tomme?
Kæmper os frem på den mest uværdige facon.
Hvis vi er helt ærlige og retter blikket indad et kort øjeblik.
Hvis vi tillader os et kig ind i det dunkle sted, vi kalder sjælen -
- er det så ikke derfor, vi er her nu? Os begge to...
Og prøver at finde tilbage ud i solen.
Tilbage i rampelyset. Tilbage på vinderpodiet.
Det gled nemlig ud af hænderne på os. Vi var begge to på vej ned i sølet!
Det sted, snobberne altid har sagt, vi vil ende.
Med hovedet i sølet.
Så meget desto mere ydmyget, fordi vi kæmpede så indædt!
Men de kan fandeme tro nej!
Det finder vi os sgu ikke i! Vi skal nok vise de løjsere!
Vi får dem til at kløjes i vores succes.
Vores overskrifter! Vores priser og magt og ære!
Vi får de forpulede røvhuller til at kløjes i det!
Har jeg ret?
Ja. Men der er kun en af os, der kan vinde.
Ja.
Og jeg vil være Deres mest indædte modstander.
Jeg bruger alle de midler, jeg har.
For rampelyset kan kun skinne på en af os.
Og den anden... havner i en udørk.
Uden andet... ... og andre til at holde sig med selskab...
...end de stemmer, der runger i vores hoved.
De kan formentlig høre, at jeg har fået en lille en.
Det er såmænd kun et par stykker.
Men tro mig...
Når tiden kommer... ... er jeg koncentreret og klar til kamp.
Godnat, hr. Frost. - Godnat...
...hr. Præsident...
Med eller uden ost? Jeg har købt burgere.
David? - Jeg er nødt til at arbejde.
Hvem var kvajpanden så?
I guder. Er det Liddy?
Han må være vanvittig.
Han har bare en skrue løs, ikke?
Er det ikke der, den er gal?
Jeg vil skide på ministerrådet.
Jeg er færdig med at fedte. Nu kommer de til mig.
Der er en ting, jeg vil have gjort, og jeg vil ikke diskutere det.
Få fat i jeres mest betroede person i Udlændingestyrelsen.
De skal gennemgå alle aktiviteter på Los Angeles Times.
Alle! De skal sende hold ud for at se -
- om de bruger ulovlige immigranter.
Er det forstået?
Det sår skal der ikke kradses op i -
- og det ville sgu være skadeligt, hvis det her udartede.
Jim, det er David.
Hej. Hvad er klokken?
Hvor længe bliver du i D. C?
Til på tirsdag.
Kan du huske, at du talte om at gå på forbundsretsbiblioteket?
Skat, ser du lige til ham? - Efter Colsontingene?
Jeg har læst lidt om det.
Kan du huske din fornemmelse om mødet mellem Nixon og Colson?
Hvad har du i tankerne?
3 Dage Efter
Godmorgen. - Og?
Undskyld.
Den er halv ni. Har du set David? - Nej. Jeg har hverken set Frost eller Reston.
Godmorgen. - Godmorgen. Kom så.
Hvad går det nu ud på?
Det er første gang, han kommer for sent.
Hr. Præsident.
Godmorgen.
Hr. Frost.
30 sekunder til optagelse!
30 sekunder. Stille.
Hvis den her samtale bliver bare lidt som Deres opringning er det ren dynamit.
Hvilken opringning? - Til mit hotelværelse.
David, kamera tre om fire... tre... to... og...
I det sidste år i embedet -
- forhindrede De da retfærdigheden -
Sidste Interview - 22. April, 1977
i at ske fyldest eller tilslørede noget?
Nej.
Det er interessant, at De siger: Forhindrede retfærdigheden i at ske fyldest.
Måske har De ikke læst vedtægten.
Det har jeg rent faktisk.
Nå, har De det? Jamen så ved De også -
- at det ikke er nok med en handling.
Der skal et specifikt korrupt motiv til. Og jeg havde ikke noget korrupt motiv.
Det, jeg gjorde, var politisk inddæmning.
Jamen de direkte føIger af Deres handlinger ville have været -
- at to af indbrudstyve undgik en straffesag.
Er det ikke at forhindre retfærdigheden i at ske fyldest?
Det var nu sådan, at i modsætning til at bremse retfærdigheden -
- fremmede jeg den aktivt.
Da Pat Gray fra FBI ringede... Det var den 6. juli -
- sagde jeg: Pat, gå du bare i gang med efterforskningen.
Det er ikke at modarbejde noget.
Nej, men i to uger forinden -
- prøvede De desperat at spænde ben for efterforskningen.
Nej. Vent lige lidt. Jeg var...
En tilsløring er en tilsløring, om den så kun varer et eller fem minutter.
Og det er ikke noget forsvar, at det gik galt.
Hvis et bankrøveri går galt,
- er det stadig et forsøg på bankrøveri.
Tøv nu lige en kende, hr. Frost.
Der er ingen som helst beviser på, at jeg...
Der er ingen beviser, fordi 181l2 minut -
- af Deres samtale med Bob Haldeman på mystisk vis er blevet slettet.
Det er en uheldig uagtsomhed.
Bob Haldeman tager noter med stor samvittighedsfuldhed.
Alle kan læse hans noter.
Vi har fundet noget, der er bedre.
En samtale med Charles Colson -
- som vist aldrig er blevet udgivet.
Så er det nu.
Er den ikke blevet udgivet?
Nej. En af mine researchere fandt den i Washington -
- hvor den er tilgængelig for alle, der leder i arkiverne.
Jeg spekulerede bare på, om vi havde set den.
Det tør siges. Det var Dem, der sagde ordene.
De har altid hævdet, at De hørte om indbruddet første gang den 23. juni.
Men denne udskrift, som er lavet tre dage forinden -
- viser tydeligt, at det er løgn.
De siger til Colson: Hele efterforskningen går i stå -
- medmindre en af de syv begynder at snakke.
Det er problemet.
Hvad mener man, når man siger: En af de syv begynder at tale?
Og så i en samtale med John Dean -
- den 21. marts det føIgende år, -
- alene i en udskrift, har jeg udvalgt føIgende:
De kan få en million dollars kontant.
Jeg ved, hvor de kan skaffes.
Ham, der først og fremmest skal tøjles, er Hunt.
Skal vi ikke få styr på Hunt-situationen?
Skaf den million. Det ville være dét værd.
Sæt gang i den Hunt-sag.
Huntproblemet skal løses.
Pengene kan skaffes. Ehrlichman kan skaffe dem.
Vi har intet andet valg med Hunt end de 120.000 dollars eller hvad det nu er.
I guder! Giv dem dog alt, hvad vi har!
En, der står bag en tilsløring, kan vist ikke udtrykke det mere tydeligt.
Nu må jeg altså stoppe Dem, for De gør noget -
- som jeg ikke gør og ikke vil gøre under disse udsendelser.
De bruger citater, der er løsrevne og ikke er i rækkeføIge. Og desuden -
- har jeg deltaget uden et eneste papir foran mig.
Det er Deres liv.
De fastholder, at De intet vidste før den 21. marts.
Men i februar kom Deres personlige advokat til Washington -
- for at hæve 219.000 dollars, der skulle betales til indbrudstyvene.
Vil De virkelig have os til at tro, at De ikke havde kendskab til det?
Jeg anede det ikke. Jeg troede, det var til humanitære formåI -
- for at hjæIpe svagt stillede med deres forsvar.
De blev afleveret ved telefonbokse med aliasser
- og i lufthavne af folk med handsker på.
Sådan afleverer man ikke advokatsalærer.
Jeg har sagt det før.
Det var Haldeman og Ehrlichmans sag.
Fint! De har besluttet Dem, -
- og jeg har fremlagt det fra min side. Lad os komme videre.
Nej!
Hvis det virkelig var Haldeman og Ehrlichman, som stod bag -
- da du fandt ud af det -
- hvorfor fik De dem så ikke anholdt?
Er det ikke endnu en tilsløring?
Måske burde jeg have gjort det.
Måske skulle jeg have tilkaldt FBI og sagt: Her er de to syndere.
Slæb dem væk og smid dem i brummen.
Sådan er jeg ikke skruet sammen. Haldeman og Ehrlichman...
Jeg havde kendt dem, siden de var børn.
Men det politiske pres på mig blev mere, end jeg kunne klare.
Så jeg huggede først den ene arm af og så den anden, og jeg er ingen god slagter!
Jeg har altid fastholdt, at det, de og vi gjorde, ikke var kriminelt.
Når man er i embedet, er man nødt til at gøre ting -
- der ikke altid er lovligt i ordets bogstaveligste forstand -
- men man gør det for nationens bedste!
Vent.
Siger De, at i visse situationer -
- kan præsidenten beslutte, at noget er for nationens bedste -
- og så gøre noget ulovligt?
Jeg siger, at når præsidenten gør det, er det ikke ulovligt.
Hvabehar?
Det er min faste overbevisning.
Åh gud, nej.
Men jeg er klar over, at ingen andre er enige med mig.
Nå... hvis det er tilfæIdet, vil De så erkende -
for at få luften renset en gang for alle, er De var en del af en tilsløring -
- og at De overtrådte loven?
Tak skæbne! Vi har ham.
Pis!
Lad os holde en pause. - Hvad helvede foregår der?
Stop.
Stop så kameraerne.
Det må De tale med produceren om.
Få ham til at komme herind.
Vi har et problem.
Hvad laver du, Jack? - Pause?!
Skift bånd.
David, må jeg tale med dig?
Ballonen var ved at briste!
Det er et afgørende øjeblik.
Vi kan sagsøge dig.
Du har saboteret interviewet.
Vi kan finde en løsning.
En løsning? Hvad mener du? Det er et interview!
Giv ham et år fri!
Giv ham en gang massage!
Styr dit sprog.
Hvad gjorde du? Kastede du håndklædet i ringen, Jack?
Fik du ondt af mig?
Jeg føIte bare, at hvis De ville komme med en eller anden... følelsesladet afsløring -
- skulle vi først lige tænke det igennem og danne os et overblik.
Jeg vil bare understrege, hvor afsindig vigtigt dette øjeblik er -
- og hvor mange altødelæggende konsekvenser -
- uoverlagte følelsesladede afsløringer kan have.
Det ved jeg godt. Men at fortsætte og blive ved med at benægte det hele...
Du skal have tak for tanken.
Vi burde kalde det en snafu.
Jack, fortsætter vi?
Han har haft god tid til at finde på en ny gang pis, så pas godt på.
Fortsæt, hvor du slap.
30 sekunder, alle sammen.
10 sekunder.
David? Fire... tre... to... og...
Vi diskuterede perioden fra den 21. marts til den 30. april -
- og de fejl, De begik og så fremdeles... Og jeg tænkte på...
Ville De gå længere end blot at kalde dem fejl -
- ordet, der ikke er tydeligt nok for folk?
Hvilket ord ville De bruge?
Du milde.
Udmærket.
Når De nu spørger, så tror jeg, folk vil høre Dem sige tre ting.
For det første, at der nok blev begået mere end fejltagelser. Der blev begået forseelser.
Og det var muligvis også en forbrydelse.
For det andet, at jeg rent faktisk misbrugte min magt som præsident.
Og for det tredje, at jeg har udsat det amerikanske folk for to års unødvendige kvaler.
Det undskylder jeg. Jeg ved godt, hvor svært det er...
...For alle. Især for Dem.
Men jeg tror, folk har brug for at høre det.
Og medmindre De siger det -
- vil det plage Dem resten af livet.
Det er rigtigt nok. Jeg har begået fejl. Forfærdelige fejl.
Fejl, der ikke var en præsident værdig.
Fejl, der ikke lever op til den ypperlige standard -
- jeg drømte om at nå som dreng.
Men hvis De kan huske det, var det en svær tid.
Jeg var fanget i en krig på fem fronter -
- mod en fanatisk presse, en fanatisk Kongres -
- en fanatisk Ervin-komité.
Men... ja... Jeg indrømmer, at der var tidspunkter, hvor jeg ikke levede op til ansvaret
- og jeg var indblandet i en... tilsløring, som De kalder det.
Og disse fejl fortryder jeg bitterligt.
Ingen aner, hvordan det er at træde tilbage som præsident.
Men...
...hvis De vil have mig til at krybe ned på gulvet - og bøje mig i støvet...
...siger jeg nej! Aldrig i livet.
Det var fejl, der blev begået med hjertet, ikke hovedet.
Men det var mig, der begik dem, og jeg bærer ikke nag til nogen.
Jeg ødelagde det for mig selv.
Jeg gav dem et sværd, og de jog det ind -
- og vred det rundt med nydelse.
Hvis jeg havde været i deres sted, havde jeg nok gjort det samme.
Hvad med det amerikanske folk?
Jeg svigtede dem.
Jeg svigtede mine venner.
Jeg svigtede... landet.
Og hvad værst var...
...svigtede jeg vores politiske system.
Og alle de unge drømmere, som burde gå ind i politik -
- men nu tænker, at det er alt for korrupt og sådan...
Jeg svigtede det amerikanske folk.
Og den byrde skal jeg bære... resten af livet.
Mit politiske liv er slut.
Den første og største synd eller bedrag ved fjernsynet er -
- at det forenkler. Det formindsker.
Store komplekse tanker, udsnit af tiden -
- og hele karrierer bliver reduceret til et enkelt billede.
I starten forstod jeg ikke, hvorfor Bob Zelnick var så euforisk -
- som han var efter interviewene.
Eller hvorfor John Birt føIte trang til at smide tøjet og kaste sig i havet for at fejre det.
Men... Det var, før jeg for alvor forstod -
- nærbilledets reducerende kraft.
Den sidste dag formåede David -
- nemlig et flygtigt øjeblik at få, hvad ingen journalister -
- anklagere, domstole eller politiske fjender havde fået.
Richard Nixons ansigt -
- ophovnet og plaget af ensomhed, selvhad og nederlag.
Resten af projektet og dets mangler ville ikke kun blive glemt.
De ville blive slettet fuldstændig.
Hvem vandt, hr. Præsident?
Er det dét, man kalder en grævlingehund?
Sødt.
NixonlFrost-interviewene var en kæmpesucces.
De fik det største seertal for et nyhedsprogram -
- i amerikansk tv-historie.
David kom på forsiden af Time og Newsweek.
Selv det hærdede politiske pressekorps lykønskede ham.
Tillykke.
Interviewene... Nej, jeg så dem ikke. Det kunne jeg ikke.
David så vist den tidligere præsident en sidste gang.
Før han rejste til London -
- kørte han ned til San Clemente for at sige farvel.
Dav, hr. Frost. Hyggeligt at se Dem.
Frøken Cushing.
De må undskylde min mundering. Det er det officielle pensionistantræk.
Er De på vej hjem? - Ja.
Mod en lys fremtid fuld af nye projekter og udfordringer.
Det må man håbe. - Det glæder mig.
Jeg fik ikke set interviewene, men de siger -
- at det var en stor succes.
Jeg kan forstå, at journalisterne der roste Dem sådan, ikke var helt så venlige mod mig.
Ja, det gjorde mig ondt at se.
De behøver skam ikke kondolere.
Jeg havde ikke forventet andet fra de møgsvin.
Det må De undskylde, frøken Cushing.
Jeg skulle have sagt møgkøtere -
- men Manolo er hundeelsker og hader, når jeg taler skidt om dyr.
Ønsker De noget?
En kop te eller champagne?
Vi har den kaviar, shahen af Iran sendte mig.
Nej tak.
Det er altså ikke noget besvær. - Nej, vi må hellere...
Fint... Tak, fordi De kiggede forbi.
De var en værdig modstander.
Farvel, hr. Præsident. - Farvel.
Nå ja! Jeg var lige ved at glemme det.
Jeg har taget en gave med. De sko, De beundrede...
Jeg har købt et par til Dem.
Det må jeg nok sige. Tak.
Jeg er rørt. Hav en god rejse.
Hør, David... Må jeg tale med dig under fire øjne et lille øjeblik?
Alle de fester, du går til...
Dem, jeg læser om i alle aviserne...
Nyder du dem virkelig? - Ja, selvføIgelig.
Du aner ikke, hvor heldigt stillet det gør dig.
At kunne lide folk. At være vellidt.
At besidde den evne. Det høje humør. Den charme.
Jeg har den ikke. Det har jeg aldrig haft.
Man undrer sig over, at jeg har valgt et liv -
- der står og falder med at være vellidt.
Jeg egner mig mere til et liv fordybet i tanker -
- debat og intellektuel disciplin. Måske er vi havnet de gale steder.
Måske skulle du have været politiker, og jeg den benhårde interviewer.
Ja, måske. - David...
Ringede jeg virkelig til dig den aften?
Ja.
Drøftede vi noget vigtigt?
Cheeseburgere. - Cheeseburgere?
Farvel.
New York, London og Sydney tog imod Dave med åbne arme -
- ligesom hans venner og investorer, der havde tjent en formue.
Han fik sine programmer tilbage og tilmed sit bord hos Sardis.
Nixon fik aldrig den æresoprejsning, han så desperat higede efter.
Hans mest varige minde er -
- at i dag får enhver politisk ugerning straks endelsen gate.
David Frost arbejder stadig som studievært og interviewer.
I dag er hans årlige sommerfest fast inventar i de britiske VIP-kredse.
Nixon-interviewene er hans karrieres mest succesfulde programmer.
Richard Nixon udgav sine erindringer i 1978, men fik aldrig sit navn renset.
Han rejste igen til Kina og Rusland, men kun som privat borger.
Han levede stort set tilbagetrukket, til han døde af et slagtilfæIde i 1994.
Resync: Xenzai[NEF]
Dansk tekst: Monberg75, Sapientum, DohFish, Ziclow, g4ngst3r og Elyzzez